Evelina Boström från Älvsbyn är hundbefäl vid kompaniet. Hon tycker att det som är verkligt bra med övningen är att man måste tänka större än bara det egna kompaniet.
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Norrbottenskurirens Håkan Zerpe intervjuar Mauritz Lind, kompanichef på 121:a hemvärnskompaniet.
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Hemvärnsveteran. Lastbilsföraren Dick Sandberg, Luleå, har varit med i Hemvärnet sedan -92 och trivs som fisken i vattnet. Själv blev han mer eller mindre intvingad. ”Svärfar gav mig ett ultimatum; ska du vara tillsammans med min dotter ska du vara med i Hemvärnet. Så jag hade liksom inget val.” säger han och skrattar.
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Motorcykelordonnanserna förbereder sig för omgruppering.
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Överstelöjtnant Jerker Persson, chef Norrbottensgruppen i samtal med bataljonchefen Kalle Olsson och chefen för rikshemvärnsavdelningen, överste Mattias Ardin.
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Tolo-gruppens lastbilar med drivmedelsflak.
Foto: Mats Carlsson/Försvarsmakten
Lördagen den 14 mars gjorde övningen Vintersol verkligen skäl för namnet. Strålande sol och en luft som nästan kändes en månad tidig i förhållande till almanackan.
Vintersol, som är en tillämpad övning, det betyder att det inte finns någon detaljerad övningsplan utan endast ett övergripande upplägg. Cheferna för respektive sida får agera utifrån rådande förhållanden, det vill säga försöka sätta stopp för motståndarens framfart med de resurser de nhar till förfogande.
Norrbottensbataljonen deltar med två insatskompanier, totalt cirka 150 personer, som under övningen underställs pansarbataljonen.
Både mycket och lite
Hemvärnets insatskompanier har haft rejäla uppgifter att bita i de första dagarna. De har övervakat delar av det stora övningsområdet och underrättat högre chef om fiendens position.
– Vissa av våra enheter har fått det riktigt hett om öronen, nästan blivit inringade men lyckats dra sig ur utan att kunna vila på ett helt dygn, medan andra inte sett en enda fiende. Men så är det vid tillämpade övningar. Man får verkligen veta att förbandet kan lösa en uppgift och då växer också förtroendet för den samlade gemensamma förmågan, berättar Mauritz Lind, kompanichef.
Tillgång på stora ytor
Evelina Boström från Älvsbyn är hundbefäl vid kompaniet. Hon tycker att det som är verkligt bra med övningen är att man måste tänka större än bara det egna kompaniet.
– Här får vi öva med flera av de förband som vi ska kunna samverka med och stödja i verkligheten. Då blir det extra meningsfullt att få testa och konstatera att det går att göra som det är tänkt, berättar hon.
Evelina berättar också att man får se den egna bataljonens resurser som ett antal verktyg som kan användas för olika behov. I hennes fall är verktyget hunden, som med sin känsliga nos och med rådande vindar gör det svårt för fientliga förband att omärkt komma förbi hemvärnsförbanden i området.
Något att bita i
Norrbottensbataljonen har numera en Tolo-grupp för att kunna tanka och ladda egna och andra förband med drivmedel, ammunition och andra förnödenheter. Jan Salminen och Mats Eriksson är tolo-soldater vid bataljonen.
– Den Tolo vi körde natten mot fredag var lite större än vi är vana vid. Vi själva har ju bara några bandvagnar, lastbilar och andra mindre fordon. Nu var det sju stridsfordon 90, fyra stridsvagnar, fem danska M 113-vagnar, några bandvagnar och en bärgare, verkligen något att bita i direkt, avslutar Jan Salminen och Mats Eriksson.