"Anfallet startar 10.00 och uppgiften är att ta oss tillbaka genom Brännberg och vidare in på Bodens södra skjutfält" säger Anders Treijner, stabschef vid 42:a mekaniserade bataljonen.
Foto: Viktoria Välilä/Försvarsmakten
Framåt!
Foto: Viktoria Välilä/Försvarsmakten
Soldater ur Göta ingenjörregemente arbetar med att bryta en minering. I bakgrunden pansarskyttefordon ur 42:a mekaniserade som ger skydd, redo att bryta igenom och fortsätta anfallet.
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Sjugvårdsbandvagn ur Göta ingenjörregemente rycker fram bakom de stridande enheterna.
Foto: Viktoria Välilä/Försvarsmakten
Soldater ur pionjärplutonen vid 191:a mekaniserade bataljonen minerar för att fördröja fienden.
Foto: Viktoria Välilä/Försvarsmakten
Har man blivit utslagen av en anfallande stridsvagn 122 kan man lika gärna passa på att byta till torra strumpor.
Foto: Viktoria Välilä/Försvarsmakten
Flertalet mineringar längs vägen mot Brännberg
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Stridsfordon ur 42:a mekaniserade bataljonen passerar ett fientligt stridsfordon som slogs ut av en anfallande stridsvagn.
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Framåt! Anfallande stridsvagn slår ut ett väntande stridsfordon
Foto: Jesper Sundström/Försvarsmakten
Under Vintersol turas två styrkor om att öva fördröjningsstrid och anfall mot varandra. Under söndagen skulle 191:a mekaniserade bataljonen från I 19 fördröja den anfallande styrkan ur Skaraborgs regemente som hade gott understöd av ingenjörkompaniet och delar av artilleribataljonen från Artilleriregementet, A 9.
– Ingenjörkompaniet anlände hit i natt och är nu uppdelade på respektive manöverkompani för att kunna understödja med minbrytning, minspaning, fältarbeten och flankskydd under anfallet. De ser alltså till att vi kan röra oss framåt samtidigt som de ger oss skydd, säger Anders Treijner.
Flera mineringar
Kort efter att anfallet startat stötte man på den första mineringen. Denna kunde pansarskyttesoldaterna bryta själva men lite längre fram längs vägen stötte man på en minering med minor man misstänkte kunde vara röjningsskyddade (sprängladdning eller liknande som används för att förhindra eller försvåra minbrytningen) varpå man kallade man in ingenjörerna.
– Det underlättar mycket för oss. Vi är utbildade på att anfalla och ta terräng, de är proffs på fältarbeten och minbrytning, så tillsammans blir vi starkare och får lättare att ta oss framåt eller fördröja motståndaren. Det är väldigt viktigt att vi övar tillsammans även om både vi på P 4 och de från I 19 har övat en hel del med ingenjörerna senare år. Vi känner dem väl och har ett bra samarbete, något som underlättar, säger Anders Treijner.
Trött men nöjd chef
När vi når chefen för ingenjörkompaniet, major Henrik Andersson senare på kvällen är han nöjd med utfallet under dagen.
– Nu när mörkret kommit så går tempot givetvis ner och vi har fortfarande mycket minor framför oss. Men på det stora hela har det varit en mycket bra dag för oss med bra uppgifter och ett bra genomförande.
Henrik Andersson tycker inte att snön och kylan har inneburit några större problem för ingenjörerna, som bedrivit vinterutbildning på plats i Boden innan övningen.
– Under vinterutbildningen har vi fått chans att fräscha upp de grundläggande kunskaperna. Många på kompaniet har ju varit med förut så vi börjar ju inte direkt från noll, men visst har vi fått en hel del nya erfarenheter kopplat till vinterförhållandena.
Under övningen har ingenjörkompaniet underställts de båda mekaniserade bataljonerna. Förflyttningen mellan de stridande enheterna och det omfattande arbetet har bland annat inneburit att sömnen blivit lidande.
– Vi ingenjörer krigar på dagen och genomför fältarbeten under natten, så särskilt mycket sömn har det inte blivit. Förhoppningsvis får vi det lite lugnare ikväll så att vi kan återhämta oss lite bättre, avslutar Henrik Andersson.